ПРИНЦИПИ ТЕАТРАЛЬНОГО МІЗАНСЦЕНУВАННЯ В АРХІТЕКТУРНОМУ СЕРЕДОВИЩІ МІСТА - Olena Troshkina (теорія та практика дизайну)
У статті на основі театральних прийомів організації середовища сцени і принципів побудови мізансцени аналізується архітектурне середовище міста та підтверджується правомірність такого театрального підходу для дослідження архітектури. Схожість театралізації архітектурного середовища із театральною побудовою простору сцени виникла і стала актуальною внаслідок цифрової культури, під дією якої архітектурне середовище все більше набуває ознак видовищності, театралізації та кінематографічності. Метод порівняльного аналізу засобів художньої виразності, що застосовуються у театрі під час вистави із прийомами і принципами побудови архітектурного середовища міста, дозволив віднайти схожість підходів, які базуються на особливостях сприйняття як простору сцени, так і простору міста. Проаналізовані класифікації театральних мізансцен, їх характери та принципи побудови, а також віднайдено їх відповідність у архітектурному середовищі міста. Виявлено, що один і той самий об’єкт, залежно від точки огляду, може створювати різні мізансцени архітектурного простору міста. Визначено, що структурні елементи сцени – декорації, реквізит і бутафорія також знайшли свій прояв в архітектурному середовищі міста. Архітектурні декорації – це фасади будівель і усе інше, що обмежує простір, в якому відбувається дія. Поняття театральних декорацій корелюється із поняттям архітектурних симулякрів. Аналогом театрального реквізиту в міському просторі можна вважати усі ті предмети, з якими так чи інакше взаємодіють люди, часто тілесно. Розглянуто важливість і декорацій і реквізиту в архітектурному середовищі, які є метакомунітативними повідомленнями місця, його маркерами, як і предмети на сцені (театральний реквізит) є маркерами часу і місця дійства. Вони можуть формувати навколо себе простір, впливаючи на поведінку людини. Зазначено, що у архітектурному просторі міста, як і у просторі сцени, можуть існувати різні сценарії – світловий, колористичний, звуковий, інформаційний, технічний та ін., що потребує окремого дослідження.