Діагностика впровадження інноваційних практик в університетській освіті: реальний стан і перспективи - М. Козир (Педагогічна освіта: теорія і практика. Психологія, педагогіка)
У статті розглядається діагностувальний етап впровадження інноваційних практик в університетській освіті, їхня актуальність, реальний стан і перспективи, які впливають на розвиток або занепад цієї галузі. Автори підкреслюють важливість застосування інноваційних цифрових ресурсів у системі освіти дорослих, особливо в умовах сучасних криз. Основною метою статі є відстеження актуальних проблем, з якими стикнулися студенти під час навчання в умовах війни в ході впровадження інноваційних практик, та запобігання можливим ризикам у галузі вищої освіти. Стаття досліджує актуальні виклики, доцільність використання та шляхи мінімізації ризиків інновацій, аналізуючи переваги та недоліки таких інструментів штучного інтелекту. Автори також визначають основні характеристики понять «інновація» та «інноваційні практики», що спрямовані на забезпечення якісної освіти в кризових умовах, таких як повномасштабна війна й перебої з електропостачанням. Увагу приділено впливу європейського освітнього простору на вищу освіту України, зокрема інтеграції європейських стандартів навчання. Проаналізовано проблеми системи освіти дорослих у Європі, де особливо актуальною є підготовка висококваліфікованих педагогів. У висновках підкреслено, що впровадження інноваційних практик у вищу освіту є вирішальним фактором для збереження інтелектуального потенціалу нації в умовах ХХІ ст. Майже всі студенти, які взяли участь в опитуванні, знають сутність інновацій та інновацій в освіті, що вказує на їхню обізнаність у використанні інноваційних практик. Для здобувачів освіти інноваційні практики — це сучасний підхід до навчання та урізноманітнення освітнього процесу. Педагоги, які викладають у закладах вищої освіти, застосовують інноваційні технології під час вивчення багатьох дисциплін. Серед упроваджених інноваційних технологій студентам подобається: інтерактивне навчання, користування електронними платформами, штучним інтелектом та процесом дизайн-мислення. Найбільш уживаною інноваційною практикою здобувачі освіти вважають електронні платформи, штучний інтелект та цифрові ресурси. До того ж отримані результати опитування студентів свідчать про те, що штучний інтелект позитивно впливає на якість вищої освіти. Щодо відповідей здобувачів освіти на поставлені запитання стосовно переваг та недоліків впровадження інноваційних практик у вищій освіті України з’ясовано таке. Перевагами є те, що інноваційні технології забезпечують ефективніше навчання, сприяють розвитку вищої освіти в Україні та задовольняють потреби сьогодення. Недоліки відсутні.