ПОЛОЖАЈ МИКРОКРЕДИТНИХ ОРГАНИЗАЦИЈА У ПРАВНОМ СИСТЕМУ РЕПУБЛИКЕ СРПСКЕ - Зоран Васиљевић (Годишњак Правног факултета у Бањалуци)
На финансијском тржишту постоји потреба и за другим облицима организовања, поготово у оним сегментима у којима банке немају интереса. Настанак микрокредитних органи- зација у другој половини 20. вијека је узрокован управо наведеном потребом. Наш правни систем је један од ријетких који уређује и статусна питања и дјелатност ових организација, постепено их приближавајући банкама (нпр., прибављање дозволе за оснивање и надзор над радом од стране Агенције за банкарство, као и мо- гућност обављања дјелатности с циљем стварања профита, те подвођење под истовјетан режим заштите одређених категорија корисника кредита), без обзира на специфичности обављања дје- латности (ограниченост према врстама финансијских послова, те намјени кредита и категорији корисника) које узрокују либе- ралнији режим оснивања, мањи износ основног капитала и једно- ставнију структуру и дјелокруг органа друштва. Такође, омогуће- но је обављање микрокредитних послова не само у форми привред- них друштава (микрокредитних друштава), већ и у облику удру- жења грађана (микрокредитих фондација). Неопходно је и даље радити на прилагођавању легислативе потребама финансијског тржишта и на тај начин омогућавању остваривања оних циље- ва обављања дјелатности микрокредитних организација који нису профитног карактера, као што су повећање нивоа запослености, побољшање продуктивности и обима привредних дјелатности и рјешавање социјалних проблема.