Інтердискурсивність художнього тексту: універсальні та ідіосинкратичні властивості - Natalya Izotova; Olena Zhykharieva (Філологічні студії)
Стаття присвячена дослідженню універсальних та ідіосинкратичних властивостей інтердискурсивності, репрезентованої у вибраних творах нобелівського лауреата Дж. М. Кутзее. Інтердискурсивність визначена як когнітивно-комунікативна стратегія смислової й структурної побудови художнього тексту, орієнтована на активізацію гри з читачем. Встановлено, що в досліджуваних творах інтердискурсивність формує нову модель смисло- та текстотворення, яка характеризується своїми епістемічними властивостями. Останні диференціюються на основі розробленої прототипної моделі дискурсу, що охоплює такі ознаки: (1) тип знань як підґрунтя формування дискурсу; (2) прагматичну настанову; 3) особливості мовностилістичної, сюжетно-композиційної та наративної організації; 4) тональну систему; 5) комунікативну мету. Зміна епістемічних рис дискурсу сигналізує про дискурсивний "зсув", який супроводжується виникненням прагмастилістичних ефектів когнітивно-емоційної напруженості, когнітивно-емоційного дисонансу, інтенсифікації читацької залученості, семантико-смислового розриву / викривлення, когнітивного перенавантаження тощо.