Світовий досвід лікування інфекційного перитоніту котів - Мурашко Т.В. (Науковий вісник ветеринарної медицини)
Лікування інфекційного перитоніту котів (ІПК), яке спрчинює мутований коронавірус котів (FIPV), тривай час залишалося значною проблемою як для фахівців у галузі ветеринарної медицини так і для пацієнтів з цим діагнозом. Фахівці у різних країнах світу намагалися визначити ефективний спосіб лікування ІПК, експериментуючи з пошуком та дозуванням основних препаратів, а також з тривалістю терапевтичного впливу. У статті опрацьовано англомовні та україномовні публікації у вільному доступі, тематика яких пов’язана з досвідом лікування ІПК, текст яких було опубліковано із січня 2019 року до серпня 2024 року. В поле наукового аналізу потрапило 20 наукових публікацій, в яких дослідники розкривали деталі лікування тварин з ІПК, включаючи найменування основних препаратів, їх дозування для різних форм інфекційного перитоніту котів, тривалість лікування і тривалість життя пацієнтів у стані ремісії. У двох публікаціях містилися авторські пропозиції щодо протоколу лікування ІПК на фоні успішного досвіду лікування цього захворювання. В результаті опрацювання наукового матеріалу було виявлено, що золотим стандартом лікування інфекційного перитоніту котів на цьому етапі є противірусний препарат GS-441524 та його нуклеозидний аналог під назвою Ремдесивір. Дозування цих препаратів варіюється від 10 до 20 мг/кг залежно від форми ІПК та важкості стану пацієнта з ефективною тривалістю терапії від 28, 42 і до 84 діб з пероральним або підшкірним введенням один раз на 24 години. Водночас було виявлено не менш ефективний альтернативний противірусний препарат під назвою Молнупіравір з аналогічними умовами дозування за одноразового перорального застосування кожні 12 годин упродовж 84 діб. Молнупіравір є дешевшим та доступним в Україні і використовується як препарат-замінник у разі виникнення резистентності до препарату GS-441524. У дослідженнях вказується інформація про виникнення рецидивів захворювання після лікування ІПК від 10 до 30 %, де проглядається залежність успіху від дотримання умов лікування. Перспективою подальших досліджень щодо лікування ІПК є вивчення можливої епігенетичної схильності або резистентності до захворювання на ІПК та зменшення тривалості противірусної терапії за лікування ІПК.