Balanç d'11 anys de Política Forestal Autonómica - Carles Arnal Ibáñez (Cuadernos de Geografía de la Universitat de València)
L'1 de gener de 1996 farà 11 anys de transferencia de les competències en materia forestal de l'administració central (ICONA) a l'autonòmica valenciana (Conselleria d'Agricultura). Malgrat l'oportunitat històrica d'aprofitar aquest fet per operar canvis importants en la gestió forestal, renovant- la i adequant- la a les particularitats del País Valencia, la transformació no s¿ha produït més que de manera molt superficial i, en tot cas, insuficient. Els incendis forestals continúen essent un greu fenomen socio-ecològic sense controlar I han passat a constituir el problema més destacat per l'opinió pública. Tanmateix, la pèrdua accelerada de sòl, l'erosió, és el procés de major gravetat i es troba també lluny de comptar amb una política adequada per fer- li front. No sols els incendis provoquen erosió. Les activitats tradicionals (agrícoles, ramaredes i forestals), mal regulades, les repoblacions inadequades i les tècniques desencertades de prevenció i lluita contra ls incendis, contribueixen a degradar més encara la vegetació natural i incrementen la pèrdua de sòl. Els projectes de repoblació impulsats per l'administració resulten continüistes i inadequatsal nostre territori, per l'ús quasi exclussiu de pins i per emprar maquinària pesant i tècniques "dures" de preparació del sòl. La "selvicultura preventiva" (basada en l'eliminació de vegetació arbustuva i la construcció de pistes forestals i "tallafocs") com estratègia per combatre els incendis resulta ineficaç i té greus impactes ecològics. La protecció de paratges naturals de caràcter forestal, en comarques d'interior, és quasi inexistent (un sol paratge: la Font-Roja, d'escasa superfície). La nova Llei Forestal valenciana, aprovada fa tres anys, és poc innovadora i presenta pocs instruments útils per a una gestió forestal de base ecològica.