УКРАЇНСЬКА КОМПАРАТИВІСТИКА МІЖ 1920 ТА 1930-ми РОКАМИ: РЕПРЕСІЇ І ТРАНСФОРМАЦІЇ - Galina Aleksandrova (Lìteraturnij Proces: Metodologìâ, Ìmena, Tendencìï)
У статті простежено особливості функціонування порівняльно-історичного напряму в українському літературознавстві 1920–1930-х рр., його здобутки і втрати. Наголошується на тому, що наукові ресурси українського літературознавства у післяреволюційний час були дуже потужними, спиралися на світову та європейську наукові традиції. Як показують праці Л. Білецького, К. Копержинського, П. Филиповича, порівняльно-історична школа була одним з основних досягнень українського літературознавства післяреволюційного десятиліття. Продемонстровано зміни, які сталися з 1927 р.: єдиним основним синтезуючим принципом і методом літературознавства стає соціологічний, чи марксівський метод. Проаналізовано праці літературознавців, виступи критиків, що засвідчують поступове згортання компаративістики в Україні, зміну її характеру аж до проголошення буржуазною лженаукою. Досліджено негативний вплив ідеологічного чинника, який завдав непоправної шкоди літературознавству загалом і компаративістиці зокрема, що значною мірою зруйнувало спадкоємність національного історико-літературного мислення та звузило методологію пізнання літературних явищ.