ТЕОРЕТИКО-МЕТОДОЛОГІЧНІ ЗАСАДИ УПРАВЛІННЯ ВІЙСЬКОВИМ ПІДРОЗДІЛОМ - Геннадій ЖИЛКІН; Алла БУРБЕЛА (Збірник наукових праць Національної академії Державної прикордонної служби України. Серія: військові та технічні науки)
Такі складні утворення, як колектив і людина, не лише демонструють свою багатоаспектність і можливість розвитку, а й потребують іншої методології для їх осмислення. Концепт складності дозволяє по-іншому проаналізувати наявні проблеми, розглянувши їх у контексті ймовірності та випадковості. Складність розуміється як універсальне, а не предметне поняття. Тобто воно не прикладається до чогось конкретного, номінального, а є властивістю різноманітних предметів, явищ, систем і підсистем світу. Це одне із тих інтуїтивно зрозумілих понять, які практично не піддаються формалізації. Спрощене розуміння складності (втиснення його в межі одного визначення) зумовлює втрату його багатогранності природи та методологічного потенціалу в розв’язанні проблем сучасного світу та людини. Управлінська діяльність військовим підрозділом не може бути зведена до чітко сформульованих правил, рецептів діяльності, які є дієвими й ефективними у вирішенні будь-якого завдання. Навпаки, чітке та неухильне дотримання жорстких схем і визначених рамок незмінно приводять до невиправданого спрощення ситуації, спотворення її справжньої картини, а також до ілюзії й помилок. Наголошено, що управління – це складна сфера людської діяльності, яка передбачає врахування різноманітності й індивідуальності характерів, світоглядних орієнтирів та цінностей суб’єктів управлінської діяльності, наявність у них різноманітних і суперечливих потреб та інтересів тощо. Складність управлінської діяльності свідчить про її відкритий характер. Відкритість символізує здатність військової організації у своїй діяльності залучати низку ресурсів зовні, використовувати їх у своїй внутрішньоорганізаційній діяльності та пристосовуватись до низки різноманітних зовнішніх обставин та особливостей. На управлінця покладається здатність розв’язувати складні спеціалізовані завдання та розв'язувати практичні проблеми професійної діяльності у галузі військового управління або у процесі навчання, що передбачає застосування теорій та методів військових наук і характеризується комплексністю та невизначеністю умов. Як результат, управлінець має оволодіти методами, методиками та технологіями військової кібернетики, логістики, системного підходу до вирішення завдань у галузі військового управління.