Estructuralisme, diversitat cultural i relativisme a Lévi-Strauss Estructuralismo, diversidad cultural y relativismo en Lévi-Strauss Structuralism, cultural diversity and relativism in Lévi-Strauss - Francesc Calvo Ortega (Temps d'Educació)
Durant els anys seixanta i setanta del segle XX, l'estructuralisme es converteix en una teoria recurrent per aquells investigadors que es proposen la renovació teòrica de les ciències socials. Des de l'aparició, el 1949, de Les Structures élémentaires de parenté, Lévi-Strauss (1899-2009) no només ha provocat l'interès i l'entusiasme d’algunes generacions d'etnòlegs, historiadors, filòsofs, psicòlegs i pedagogs, sinó que el seu poder d'atracció ha arribat al gran públic de l'escena intel·lectual d'Occident. Les seves teories sobre la cultura encara susciten la mateixa atenció que fa cinquanta anys: l'anàlisi del pensament humà en coherència amb la constitució de conjunts d'oposicions, sovint de tipus binari de generació contínua (l'aliment s'oposa a tot allò no comestible, l'agricultura a la caça, la natura a la cultura...), a partir de les quals l'investigador mostra com aquestes oposicions formen un sistema estructurat i prenen sentit. En aquest article, que presentem com a homenatge al seu pensament i amb motiu del seu òbit esdevingut l’octubre de 2009, fem una indagació en un àmbit de problematització que Lévi-Strauss va haver d’afrontar amb més dificultat que qualsevol altre: la interculturalitat i l'acceptació de la diferència. _____________________________________________ Pendant les années soixante et soixante-dix du XXe siècle, le structuralisme est devenu une théorie récurrente pour les chercheurs qui se proposaient la rénovation théorique des sciences sociales. Depuis la parution, en 1949, des Structures élémentaires de la parenté, Claude Lévi-Strauss (1899-2009) non seulement a provoqué l’intérêt et l’enthousiasme de quelques gnérations d’ethnologues, d’historiens, de philosophes, de psychologues et de pédagogues, sinon que son pouvoir d’attraction est parvenu au grand public de la scène intellectuelle occidentale. Ses théories sur la culture suscitent encore la même attention qu’il y a cinquante ans : l’analyse de la pensée humaine en cohérence avec la constitution d’ensembles d’oppositions, souvent de type binaire, de génération continue (l’aliment s’oppose à tout ce qui n’est pas comestible, l’agriculture à la chasse, la nature à la culture, etc.), à partir desquels le chercheur montre comment ces oppositions forment un système structuré et prennent du sens. Dans cet article, que nous présentons à l’occasion du décès du grand sociologue survenu en octobre 2009 comme un hommage à sa pensée, nous faisons une recherche dans un domaine de problématisation que Lévi-Strauss a dû affronter avec davantage de difficulté que n’importe quel autre : l’interculturalité et l’acceptation de la différence. Durante los años sesenta y setenta del siglo XX, el estructuralismo se convierte en una teoría recurrente para aquellos investigadores que se proponen la renovación teórica de las ciencias sociales. Desde la aparición, en 1949, de Les Structures élémentaires de parenté, Lévi-Strauss (1899-2009) no sólo ha provocado el interés y el entusiasmo de varias generaciones de etnólogos, historiadores, filósofos, psicólogos y pedagogos, sino que su poder de atracción ha llegado al gran público de la escena intelectual de Occidente. Sus teorías sobre la cultura todavía suscitan la misma atención que hace cincuenta años: el análisis del pensamiento humano en coherencia con la constitución de conjuntos de oposiciones, a menudo de tipo binario de generación continua (el alimento se opone a todo aquello no comestible, la agricultura a la caza, la naturaleza a la cultura...), a partir de las cuales el investigador muestra cómo estas oposiciones forman un sistema estructurado y toman sentido. En este artículo, que presentamos como homenaje a su pensamiento y con motivo de su óbito en octubre de 2009, hacemos una indagación en un ámbito de problematitzación que Lévi-Strauss tuvo que afrontar con más dificultad que cualquier otro: la interculturalidad y la aceptación de la diferencia. In the 1960s and 1970s, structuralism became a recurrent theory for researchers who aimed to update theory in the social sciences. Since the publication in 1949 of Les Structures élémentaires de parenté (The Elementary Structures of Kinship), Lévi-Strauss (1899-2009) has aroused the interest and enthusiasm of several generations of ethnologists, historians, philosophers, psychologists and educationalists. His work was also attractive enough to reach the general public of the Western intellectual scene. His theories of culture still spark the same interest as they did fifty years ago: the analysis of human thought through the creation of opposing sets, which are often binary and continuously generated (food opposed to everything that is not edible, agriculture opposed to hunting, nature to culture, etc.), on the basis of which the researcher shows how these oppositions form a structured system and gain meaning. In this article, which is presented as a homage to his thinking to mark his death in October 2009, we investigate an area of issues that Lévi-Strauss faced that was more difficult than any other: interculturality and the acceptance of difference.