Doktor i Sunčano kupanje - Janko Jesenský; Luka Huzjak ([sic])
U naš se grad doselio novi urar. Iznad jednog malog rešetkom prekrivenog prozora niske kuće stavio je velik natpis: Sásik János, urar. Na ulaz objesio je nešto nalik satu i u lokalnim novinama dao objaviti oglas da je na usluzi zahvalnoj širokoj javnosti. Ali zahvalna široka javnost nije obraćala pozornost na lijepi obrt. Gospodin Sásik odlučio je tada od malog prozora napraviti izlog i, gle, ljudi su počeli zastajati i promatrati izložene stvari. Premda su se tamo nalazili tek poneki srebrni sat, dvije prašnjave naušnice s crvenim kristalima, četiri filigranska prstena i jedna kutija za šibice. Kako je kutija za šibice završila u izlogu, nitko nije znao, ali činjenica je da prolaznici nisu samo zastajali ispred izloga, nego su počeli pokazivati interes za gospodina urara.Gospodin Sásik bio je mršav, pogrbljenih leđa, velike glave i široka blijeda lica. Brkove je fazonirao po engleskoj modi, a kad bi izašao, uvijek je na sebe stavljao dugačak kaput, oko vrata crvenu mašnu, navlačio žute, svaki put nove rukavice i nosio tanki štap za šetnju. Dok je tako šetao, ponosno bi uzdignuo glavu i gledao u daljinu ili bi je nekako spustio na desno rame, mahao rukama ili bi pak jednu držao u džepu dok bi drugom štapom njihao lijevo-desno. Govorio je mađarski, ali tako da ga Mađari ništa nisu razumjeli. Zapravo je i rijetko posezao za mađarskim. Tek onom jednom prilikom kada neki „blesan” baš ništa nije shvatio. Ulagivao se gospodi visokog ugleda i još bi izdaleka skidao šešir.