Жанрова специфіка автобіографічного роману Александра Ґранаха “Ось іде людина” в контексті семіотики простору - Larysa Tsybenko (Pitannâ Lìteraturoznavstva)
Наближення автобіографічної оповіді Александра Ґранаха „Ось іде людина” до художньої літератури виявляється в її генетичному зв’язку з романом Карла Еміля Францоза „Паяц”. У центрі уваги обох текстів – опозиція між просторами двох культур: простором культури Сходу, втіленому в єврейському світі Галичини, та простором німецькомовної культури Заходу. Наблизитись до її окреслення допомагає звернення до наративної теорії сюжету та семіотики простору Юрія Лотмана. Знання про перебіг подій, які пов’язують простір з дією твору, уможливлює окреслення просторової моделі цієї опозиції, визначення центральної події в тексті та поставку питання про особливості побудови сюжету твору, відповідь на яке допоможе визначити місце автобіографічного роману Ґранаха в системі жанрових парадигм.